EN NETFLIX-SERIE
Paradoxprotokollen: Kommissionens handbok om tidsavvikelser.
Kapitel 68: Farfarsparadoxen.
New Jersey, 1953.
Elmer Tatelman hatar sin morfar.
Elmer skyller allt på sin morfar.
Sin mors lidande, sin fars död
och sitt eget patetiska liv.
Hur många gånger ska jag säga det? Inga förbannade ärtor!
Om det inte passar kan du laga mat själv!
Det här hade kunnat vara ännu en sorglig historia om soppa,
om det inte vore för en sak.
Elmer ska snart uppfinna…
…en tidsmaskin.
Elmer har kommit fram till att nyckeln till ett lyckligt liv
är att resa bakåt i tiden…
…och döda sin morfar.
Sidney Tatelman?
Det är jag.
Elmer lyckades med bedriften, men begick ett allvarligt misstag.
Han reste för långt tillbaka.
Du är så vacker.
Älskling!
När Elmer mördade sin morfar 1905 innebar det
att hans mor aldrig blev till och kunde träffa hans far 1925…
…vilket innebar att Elmer själv aldrig blev till.
Elmer mördade sin morfar så att hans mor aldrig blev till.
Om hans mor aldrig blev till finns inte längre Elmer själv.
Men om Elmer inte finns, hur skulle han då kunna mörda sin morfar?
Och så fortsätter det.
Elmer har skapat en paradox, "farfarsparadoxen",
det mest perniciösa av problemen i Kommissionens paradoxhandbok.
Den här historien är inte sann.
Men om den varit det
skulle Elmer ha försatt tid, rum och allt levande i stor fara.
Var inte en Elmer!
Bravo!
Hittills har vi klarat oss bra.
Med din hjälp, ständig vaksamhet och ett visst mått strategiskt våld
kommer Kommissionen att se till att nåt sånt här aldrig händer.
Gud hjälpe oss om så skulle ske.
Bravo!
Gå nu!
När får jag träffa dig igen?
Gå nu, innan nån ser dig.
Till mig?
Ursäkta!
Härlig kväll, eller hur?
-Vad ska du ha för den här? -Två dollar.
Två…
KONDOMER
Och…
…såna där.
Kondomer?
Till sex.
Som jag ägnar mig åt numera.
Nåt annat?
Nåt annat…?
Det var som fan.
Såg du…?
-Jag fattar ingenting. -Oväntat…
Nån dödade våra mammor, så vi borde inte finnas.
Men vi finns, och universum kan inte smälta det, vilket är ett problem.
Ett stort problem.
-Stanley! Det är inte läge för karate nu! -Mamma har sagt att jag behöver öva.
-Hon har rätt. Du är dålig. -Jag räddade i alla fall dig.
Vi har alltså orsakat en paradox. Vad innebär det?
Svårt att säga. Förut har den bara varit teoretisk, men nu försvinner saker.
-Vad för saker? -Nu senast var det humrar.
Och en jävla massa kor.
Jag har en känsla av att det blir värre.
-En känsla? Hade inte du gått i pension? -Jag vill inget hellre.
Du kan inte dra med oss varje gång du blir sugen på lite undergång
och lämna konsekvenserna åt oss. Du är inte chefen här.
Men jag är budbäraren, och jag säger att nåt hemskt håller på att ske.
Då anfaller vi Sparrows, tar portföljen och åker hem.
Det här är vårt hem, Allison. Acceptera det.
-Det räcker! Jag berättar för din mamma. -Var är Lila?
-I duschen. Jag sa att hon kan bo med oss. -När kom Lila tillbaka?
-Vad ska du göra? -Prata med nån som fattar åtminstone lite.
Gå inte, Fem.
Jo, Klaus. Jag går.
Han har haft rätt om sånt här förut. Vi borde lyssna.
Absolut. En snabb fråga…
Cobra Kai!
Är det ingen av er hjärtlösa jävlar som bryr er om våra mördade mammor?
Den mamma vi kände var eldriven.
Men det här är min riktiga mamma.
Hon heter Rachel och jag har hennes ögon.
Ser ni?
Kom igen!
Vi måste ta reda på vem som gjorde det! Det här är det viktiga!
-Är det bara det? -Ja.
Pappa, så klart. Han visste var vi föddes, han hatade oss -63… Pang, mord!
Skulle pappa vara kapabel till att mörda oskyldiga?
-Absolut. -Utan tvekan.
Ja, jag antar det.
Du är sen.
Jag har varit fånge hos Sparrows.
Va?
Märkte ni inget?
-Jo, herregud… -Vad skönt att du är oskadd.
-Ljug inte. -Vi var så oroliga.
Visst, fint…
-Gjorde de dig illa? -Sparrows?
Inte alls, de var utmärkt värdfolk.
Riktigt trevliga, faktiskt.
Och ni skulle se deras gym. Fantastiskt!
Vi har fått helt fel bild av dem.
…sa kidnappningsoffret.
Vad ville de?
Marcus är försvunnen.
-De vill ha honom tillbaka, oskadd. -Vi har honom inte.
Men…
Fasen. Jag hoppades på en snabb lösning så att vi kan ta itu med nästa problem.
Människor som försvinner.
-Den blåste omkull. -Vem är ungen?
Vad fan gör du här?
Rakar murran, pervo.
Tro ingenting, Lila. Jag föredrar kvinnor som inte försöker mörda mig i sömnen.
Vi lär oss så mycket om varandra.
Det räcker!
Jag hade glömt hur mycket jag hatar dig, din lilla skit.
Det är ömsesidigt.
Jag skulle gärna knivhuggas mer, men har viktigare saker att tänka på.
Som vadå?
Vad vet du om farfarsparadoxen?
Jag har läst samma handböcker som du.
-Varför? -För att den är verklighet.
-Är du blåst? -Ge mig portföljen.
Jag måste fråga Herb hur han kunde låta det bli så här fel.
Där borta, vid mina trosor. Kasta hit dem, är du snäll.
Lila…
…varför har du två portföljer?
En är er. Jag norpade den av Sparrows.
Gör ett försök, du.
Först prövar vi er…
…och sen min.
Ja…
Det är omöjligt.
Oddsen för att en inte funkar är skyhöga, men båda…
Astronomiska.
Jaha, vad innebär det här?
Jordens undergång?
Mycket värre.
Det innebär att du och jag måste samarbeta.
Fan också.
Du behöver lära dig disciplin.
I din ålder gick jag upp i gryningen och tränade, slipade mina färdigheter.
Men viktigast av allt, jag blev en riktig man.
Är det därför du har så tajta byxor?
Lila, du måste ta ungen.
-Vad gjorde ni därinne? -Badade.
-Tillsammans? -Vi har inte tid för det här, Diego.
-Lila och jag har viktiga saker att göra. -Vad är viktigare än familjen?
Världens undergång, smartskalle.
Lila?
Vad är viktigare än vi?
Det finns inget "vi", Diego.
Kom.
-Vad menar du? -För dig är det ett par dagar.
För mig har det gått över tio år. Jag har gått vidare.
Jag har legat med många andra. Många.
Den enda relation vi har kvar är den med vårt barn.
Sumpa inte den.
Men vad ska jag göra med honom?
-Jag har viktiga saker att göra! -Det tvivlar jag på.
Lös det, Diego. Var en pappa.
Hur många är "många"?
Många fler än du, papi.
Så alla på gatan bara försvann?
Inte alla, bara…hälften.
-Fem sa att djur hade försvunnit. -Nu var det människor.
Marcus skulle ha träffat oss, men dök aldrig upp.
-Skulle farfarsgrejen ha slukat Marcus? -Det är väl knappast ett sammanträffande?
Toppen… Sparrows-psykopaterna tror att vi har tagit deras Nummer Ett.
Nu får vi aldrig portföljen.
Vad tror ni om…
…att vi bara säger som det är?
Marcus är borta, och kanske är det delvis vårt fel.
-Ja, då blir det nog feststämning… -De har nog grymma fester.
Marcus var beredd att ge oss portföljen.
Om de andra bara är hälften så tillmötesgående,
kanske vi kan komma överens om nåt och få tillbaka den.
Okej. Om ni ska dit är det nog bäst att jag följer med, som skydd.
Visst…
Bra försök, Stockholmssyndromet. Du stannar här.
-Hon har rätt. -Sen när bestämmer ni?
Allison…
Hon behöver få tänka på nåt annat än Claire. Vi sköter det här.
Visst, uppfattat.
Tack för att du tar hand om henne.
Många människor har anmälts försvunna i området. Jag tror på hysteri.
-Vad har de i kikaren? -Vilka?
Umbrella Academy.
Använd skallen, Nummer Två.
Först Marcus, och nu tar de civila på gatorna.
"Nummer Två"? Så du är alltså Nummer Ett nu?
Marcus är borta, så jag fattar tyglarna.
Vadå, skulle du vara bättre lämpad?
Du har redan fått din chans.
Det gick ju inget vidare.
Säg om det där.
Ursäkta, går det bra att jag städar här?
Gör det fort.
-Jag respekterar Marcus. -Givetvis.
-Jag vill honom väl. -Visst.
Men vi har varit Två och Tre alldeles för länge, Fei.
Nu när Marcus är borta är det dags att flytta.
-Förändring kan vara bra. -Föreställ dig.
Du och jag på scenens mitt, som tar oss vidare till en ny nivå.
Hur hanterar vi Umbrellasituationen?
Om de återlämnar Marcus må det vara hänt.
Om inte…
…har vi några beslut att fatta.
Marcus kommer inte. Gud tog honom.
Gud?
Ja.
Gud är i källaren, och han kallade hem Marcus.
-Borde vi kolla upp henne? -Fokusera, Fei.
Om vi spelar korten rätt blir Sparrow Academy vårt.
Ta mina samtal, Chet.
-Nej! -Så ska det låta.
Kan jag få ett rum?
Javisst, jag kommer.
Vi avbryter den ordinarie sändningen för extrainsatta nyheter.
Myndigheterna står utan svar
när hundratals människor verkar ha försvunnit spårlöst i staden…
Ännu en löjlig konspirationsteori.
…har ökat med hela 500 % de senaste dagarna.
Men utan några döda, utan misstänkta och utan en förklaring
anstränger sig polisen för…
Det saknas en.
-Var är resten av er patetiska familj? -Kom du inte på nåt bättre?
Sista varningen.
Du varnar inte mig, Flock of Seagulls.
Släpp det.
Var fan är Marcus?
Marcus är…
Marcus…
-Marcus är… -I säkerhet.
Tills vidare. Men det kan snabbt förändras om ni inte gör precis som vi säger.
Jag sa ju att de hade honom.
Jag varnade Marcus, men nej, han tyckte att vi skulle lyssna på er.
-Han hade rätt. Vi vill komma överens… -Genom att kidnappa vår bror?
-Nej! -Ja.
Det är mycket mer i görningen här.
Världen är i fara och vi behöver samarbeta.
Min bror skulle kunna förklara det här mycket bättre,
men det är ett tidsreserelaterat problem.
Vi har orsakat en paradox som slukar saker.
En massa kor, en hund, några humrar…
…men också människor.
-Jag vet att det låter… -Ge oss portföljen, så får ni Marcus.
-Vilken portfölj? -Den vi lämnade hemma hos er.
Avgjort.
Portföljen i utbyte mot vår bror.
Fint.
Hotell Obsidian, prick kl. 16.
Annars får ni honom i småbitar.
Vilka minnen…
Då så.
-Vad fan var det där? -Jag är skådis. Jag improviserade.
Bra jobbat, Helen Mirren, men vi har inte Marcus.
-Det vet inte de. -Och vad gör vi när de märker det?
Vi kommer på nåt. Vi är mäktiga superhjältar. Det är dags att visa det.
Som när du nästan fick ett samtal med Ben att urarta i gatuslagsmål?
-Det är inte likt dig. -Vad ska det betyda?
När blev du så stingslig? Du brukar vara den lugna och sansade.
Och hur bra har det gått?
Vi kan komma hem i kväll, Viktor.
För första gången på flera dagar känner jag hopp. Förstör inte det.
Okej, men vi måste sköta det smart. Vi vet för lite om Sparrows.
Jag skiter väl i dem! Jag har dig.
Ingen vinner mot mig och min grymma pyttebrorsa.
Jag behöver också portföljen.
Det är enda vägen hem till Sissy. Men ingen mer improvisation.
Hädanefter gör vi saker tillsammans.
Okej.
-Vad gör du? -Vad gör du?
Situationsbedömning. Fienden kan anfalla från alla håll.
-Grymt. -Nej, det är inte "grymt".
Men som tur är har jag koll. Det gäller att vara förberedd.
Håll dig borta från hotellet i några timmar.
Det är farligt där. Gå och köp munkar.
Jag är allergisk mot munkar.
Vadå allergisk mot munkar? Hatar du att ha kul också?
-Gluten, rövhatt. -Tänk på språket.
Sluta försöka bli av med mig. Alla gör det.
-Var lite mindre jobbig, då. -Du är verkligen kass.
Gå nånstans i några timmar, bara. Det är en stor stad. Ha kul.
Mamma skulle aldrig släppa ut mig i en stad ensam. Hon litar inte på mig.
För att hon är en hemsk människa.
Och jag är toppen, kom ihåg det.
Åtta dollar?
Det är en månadslön för ett barn. Kila iväg nu.
Jag är bra på det här.
Kom an!
-Var det du? -Hur kom du in?
Mördade du våra mammor?
Mammor? Vad i hela friden pratar du om?
Snälla…
Snälla, berätta bara om du mördade dem eller inte.
Sen lovar jag att gå.
Du är inte viktig nog att ljuga för.
Ser jag ut att vara förmögen att mörda?
Kanske inte nu, men…
Stå upp, pojk.
-Du är fyllot, inte sant? -Nej, jag är Klaus.
Den andlige.
Du vet vad som gäller, Reg. Piller, papper och krubb.
Jag är inte hungrig.
Jag är inte upplagd för att du ska trilskas i dag.
Snabba på.
Sitt.
-Vad är det? -Strunt i det, gubbe. Skriv på.
Tvinga mig inte att hämta Christopher.
Du är en klippa, Reg.
Du stinker verkligen, Reggie.
Kom nån gång, pucko. Jag är hungrig.
Jag säger åt roboten att bada dig.
Herregud, pappa…
Vad har hänt med dig?
Om de lämnade portföljen här så vet Grace var den är.
Låter det inte märkligt att de ska ha glömt nåt här?
Tänk om det är en fälla och den sprängs om vi öppnar den.
Så smarta är de inte.
Grace? Vad håller du på med här nere?
Herrejesus.
Jesus är en möjlig tolkning av detta gudomliga väsen.
Eller en reinkarnation av Buddha eller skaparen Brahma.
Visst…
Försiktigt, Nummer Två.
Du vill inte störa Hans vila.
Vem vet vem Den vakande guden väljer härnäst.
Tog den här Marcus?
Han gick fram och rörde vid den, djärv som han var.
Herrens ljus är för mycket för vanliga döda.
När kom Gud hit, Grace?
I förrgår, med våra besökare.
Snygg svid.
Tack. Skräddaren i lobbyn kan sin sak.
Men man saknar de blekvita knäna.
Vi mår nog alla bra av att visa lite mindre hud.
Till dig.
Ja.
Redo att tjuvkoppla portföljen?
Sätt igång.
Helvete!
Lila!
Helvete!
Jag var 99 % säker på att det inte skulle gå.
-Fint att min smärta roar dig. -Du anar inte. Det är som terapi.
Nu återstår bara en halvdöd portfölj och jag kan bara hoppa ett par minuter.
Sammanfattningsvis är det alltså kört.
Kanske.
Kanske inte.
-Jag hatar det där leendet. -Ensamma är dina små skutt patetiska.
Men om vi förenar våra krafter,
om du blinkar och jag kopierar dig,
så borde det ge oss kräm nog att tjuvstarta portföljen.
-Tillsammans? -Vi måste lita på varandra.
Du har försökt ta livet av mig i tio dagar, Lila.
-Du dödade mina föräldrar. -Giltig poäng.
Din familj såg på när den där flottiga svensken sköt kvinnan som uppfostrade mig.
Hanteraren skulle döda dig, Lila.
Hon dödade dig faktiskt.
Men jag vred tillbaka klockan och lät köttbullen göra sitt.
Och förresten,
om du försöker lura Diego som hämnd för Texas så är du helt fel ute,
för jag tror att den idioten faktiskt älskar dig.
Det gjorde aldrig Hanteraren.
Och vad vet du, som pippade en skyltdocka?
-Du säger inte så om Delores! -Det här är vansinne.
Vi kommer aldrig till Kommissionen så här.
Tillit kanske är för mycket begärt,
men det finns en viss uppriktighet i glödande hat.
Kom hit då, hemska lilla skit.
Ta min hand.
-Vad gör du? -Molotovcocktails. Och musiken?
Angår inte dig.
Phil Collins, Neil Diamond…
Gör du ett blandband?
-Ska inte du ta hand om ditt barn? -Jag har koll på det där nu.
Man ger ungen lite förtroende, så faller allt på plats.
Jag har förberett vårt försvar, så över till det offensiva.
-Hur anfaller vi Sparrows? -Det där har Vanya och Allison ordnat.
Viktor.
-Va? -Vanya är Viktor nu.
-Vad hände mer när jag var kidnappad? -Allt handlar inte om dig, Luther.
Sparrows kommer hit.
Varför det? På te?
Nej. Nej, nej, nej!
Nej!
Det är dags för dig och mig att visa vem som bestämmer.
Som på den gamla goda tiden. Slå folk på käften…
Herregud, Luther. Lionel Richie? Allvarligt?
Vadå? Lionel Richie är fortfarande cool.
Nej.
Jag har träffat nån.
Jag tänkte att hon skulle uppskatta några utvalda låtar som uttrycker mina känslor.
När fick du tid att träffa nån?
Vi har varit här i två dagar, och du…
Gör du blandband till fienden?
Sloane är inte fienden!
De är inte fienden. Allt är ett enda stort missförstånd.
Om vår familj bara kunde uppföra sig skulle vi alla kunna samarbeta.
Då kunde Sloane och jag bli kära,
gifta oss,
köpa hund,
bli gamla på verandan.
Herregud, Luther. Du är patetisk.
Är… Är Sloane den med tyngdkraften?
Jävlar… Ni har haft tyngdlöst sex.
Du vet att jag inte kan berätta nåt.
Vi är bröder, Luther. Vi har inga hemligheter.
Okej…
…man skulle kunna säga att vi…
…dansade i taket.
Den låten måste jag ha med!
Det är ju genialt.
Vad fan gör du här?
-Vad är en molotovcocktail? En drink? -Nej.
-Får jag smaka? -Nej.
Jag har druckit öl.
Det är en hemgjord bomb.
Grymt! Jag kan hjälpa till. Har du gjort rörbomber? Det har jag.
Jag har sprängt massor av brevlådor. Blandningen är hemligheten.
Vad är mitt jobb och vad blir lönen?
Ditt jobb är att granska insidan av den här hissen.
-Okej. -Tills jag kommer tillbaka.
Vänta! Kom tillbaka!
Anmälningarna om försvunna personer strömmar in i ökande takt.
Än så länge har ingen påträffats död och det finns inga misstänkta.
Som vi tidigare har rapporterat anstränger sig polisen för…
Jag älskar den här.
Vänd aldrig ryggen till, min pojk.
Särskilt inte mot dina barn.
Man gör sitt bästa, ger allt man har, men det blir för mycket.
Sen blir det piller i gröten och spetsat te…
Rätt vad det är har man avskrivit sig allt.
Alla drömmar har grusats, alla planer störtats, och värst av allt är…
…är att ingen hälsar på längre.
Men det förstår inte du.
Åh, Reggie…
Du skulle bara veta.
-Har du varit på Baskin-Robbins? -Det kan jag inte påstå.
Du vet… Det är lite som Dunkin' Donuts, fast öppet dygnet runt,
och klockan är tre på natten och ingen byter ut de tomma byttorna med kolarippel.
Det är jag!
Det känns som om skopa efter skopa efter skopa har gröpts ur mig.
En bror…
…en älskare…
…hela världen, och nu…
…mamma.
Jag förstår inte ett ord.
Om jag bara kunde hitta den som gjorde det…
Vill du ha glass? Skulle du hålla klaffen då?
Ja. Ja, det vill jag.
-Förbaskade tabletter! -Jag kan hjälpa dig.
-Med glassen? -Nej, med tabletterna.
-Om du inte vill ha dem… -Nej, jag måste ta dem varje dag.
Det är bara att lägga dem åt sidan på det här sättet.
Gammalt nödvändigt knep från kliniken.
Sist vi sågs hade jag inget övers för dig, men jag börjar gilla dig.
-Du. -Ja?
Den här Viktorgrejen…
-Ja? -Det är ganska stort, va?
-Ja, för honom är det väl det. -Borde vi säga nåt?
Ska vi hälsa honom välkommen i brödraskaran på nåt sätt?
Nej, det är bara att köra på. Säg inget. Gör ingen grej av det.
Men att inte säga nåt känns ju bara konstigt.
Borde vi högtidlighålla det hela på nåt sätt?
Du vill bara ha fest.
Varför hatar du pyttesmörgåsar?
Läget?
Luther vill ha fest så att du känner dig älskad.
Jaha.
Känner du dig älskad?
Ja, det gör jag.
Bra. Det är du.
Kan vi rädda världen nu?
Jag…
Jag gillar frisyren.
Tians längd?
Bra val.
Det ramar in ansiktet bra.
Tack.
Vi ses.
Jag har koll på dig. Om du nyser, kommer jag med näsduk.
Och blir du inte ren om snoken torkar jag den i gruset.
Antingen tar du hand om Paco eller ger fan i honom, är det uppfattat?
William Shatner. Fantastisk.
Glömska…
Glömska?
Du är inte så hemsk när du sover.
Wow!
Herren.
Herren är över mig.
-Slappna av. -Jag kan inte. Din andedräkt är hemsk.
Vinnare äter vitlök. Nog med förspel!
Det här är så dumt.
Kör igång, pucko.
Så ja.
-Släpp in mig! -Jag kan inte! Det är för mycket!
Fega inte ur nu!
Jag hatar dig så mycket!
Fixa det här, då, annars blir det vi två i stenåldern för alltid.
Nu! Gör det nu!
Toppenidé, Lila… Välkommen till istiden.
Håll käften och titta.
Kommissionen.
VÄLKOMNA, MAHJONGSPELARE
Jag fattar inte. Hur kunde du vinna igen?
Se på de där två pajasarna, de kommer överens som värsta syskonen…
-Än sen? -Det brukar aldrig sluta väl för oss.
Hej.
Jaha, vad är planen? Vad gör vi när Sparrows kommer?
-Gör som vi gör, bara. -Bra försök. Vi tar inte order från er.
Jävlar, de är tidiga.
Tack för att ni kom.
Ja, superkul att vara här.
-Var är de andra? -Vill ni ha upprop? De kommer.
-Var är portföljen? -Var är vår bror?
Vi kan ta det en gång till innan jag tappar tålamodet…
-Allison… -Lita på mig.
-Spring. -Ring?
-Portföljen först, eller inget byte. -Ett litet aber, bara… Bytet är avblåst.
-Spring. -Jaså, "spring"!
Molotova den här, era jävlar!
Inte nu, Stanley!
Jävlar.
Ladda upp.
Iväg!
Nu, Chris.
Vad i helvete?!
Jag hörde ryktas…
…att ni ska dö?
Döda dem.
Jayme!
Alphonso!
Tillbaka!
Sloane! Är du okej?
Oj…
Herregud.
Harlan?
Är det du?
Undertexter: Karl Hårding